Tekstet af SUBSTANCE Udgivet på Danishbits - Home of SUBSTANCE
- Du er hjemme. - Hr Nathan er tilbage.
Den dag skulle jo komme.
Nu forandres hele verden. Vent og se.
- Vi klarer den, ikke? - Hvis jernbanen kunne overtales -
- til at krydse jordene... - Så er det afgjort.
Forvent ikke, at alle tager imod forandringerne med kyshånd.
Tror du på spøgelser?
Efter kun fem minutter hernede arbejder du som psykolog igen.
- Far! - Gabriels stemme?
Hvor er du, far?
Engang hørte jeg en drengs latter i huset -
- men så en dag var latteren forsvundet.
Husker du at have tegnet noget på væggen i mit hus?
Det ligner en figur med en bog i hånden. Som dette.
Det tror jeg ikke.
Har du mon set det billede før?
I huset? På bordet?
Beklager, hr Appleby. Men det siger mig ikke noget.
- Det er i orden. - Lad mig vise dig ud.
Tak, Harriet.
Undskyld, fru Appleby, Jeg vidste ikke, De var her.
Tak, Gwen.
Charlie!
Hr Appleby?
- Hvorfor arbejder du ikke på marken? - Jeg er på vej derud..
Måske, du hellere vil se landmålerne sprænge ting i luften?
- Nu er jeg jo ikke ekspert, Gideon... - Så sandt, frue.
.. Men ligger der ikke sten på marken?
Jo, frue. Markerne er ikke ryddet endnu.
Hvorfor er de ikke ryddet?
John plejede at fortælle os hvad der skulle gøres og hvornår.
Det er landmålerne ved Brockley Combe. Tag jer ikke af dem.
Hvorfor sprænger de huller i dalen, madam?
De måler jorden op for at se, om viadukten kan føres gennem dalen.
En viadukt?
De indgår i hr Applebys planer -
- så de skal føle sig velkomne her.
Kan vi få jernbanen hertil kan vi kværne smørret om aftenen, -
- og være på alle morgenborde i Bristol og London i morgen.
Lyder det ikke godt?
Det lover godt.
Jordlaget er afgjort forhistorisk, -
- her skal bare graves dybt nok.
Hr Appleby, se her.
Det er neolitisk fllintesten.
Den sidste som rørte den har været død i 7,000 år.
Hr Appleby?
Charlie, du får æren. Stil dig her.
Skub den ned, stille og roligt.
David.
Benjamin.
Henry.
Abraham.
Harrington.
Ebenezer...
Tekstet af SUBSTANCE
Jeg husker, da gamle fru Appleby erstattede -
- Tremlett Bitter med Dabinett.
Og hver eneste aften sad du her og hulkede over -
- fremskridtets dårskab.
Tremlett har altid været en god drue, -
- men skal vi dog med disse grimme og støjende toge!
- Ingeniørerne kan altså høre dig. - Og så er der ingeniørerne...
Der kommer intet godt ud af dette. Mærk dig mine ord!
Jeg snakker med en dør ...
Jeg siger det bare. Og min gamle bedstefar sagde det også:
Der er noget som stikker under, som bør lades i fred.
Jeg aborterede igen.
Det kommer nok, det lover jeg.
Jeg troede, at hvis bare jeg kom langt nok væk fra London -
- til freden og roen...
Du har ingen fysiske skavanker. Vi må bare være tålmodige.
Det ved jeg.
Men jeg vil altså have dit barn, Nathan Appleby.
Jeg vil have dit barn.
- Så er det sengetid, piger. - Allerede?
Godnat, Charlie. Vi vil alle være i sikkerhed under din beskyttelse.
Charlie, i seng med dig!
Jeg melder alt roligt, mor.
Rolig, det er bare vinden.
Hvad er det?
Det er bare børn der leger.
Så sent om aftenen?
- David. - Harrington.
- Abraham. - Henry...
Hvad laver du, Charlie?
En erfaren gårdbestyrer som Dem -
- har sikkert dannet sig en mening om de nye lokomobiler, hr Woolford?
- Jeg ville aldrig selv købe en. - Hvorfor ikke?
Jeg ville lade et andet fjols tage den økomiske risiko og leje den af ham.
Sæt nu, hvis fjolset bliver rigt af det -
- og man står i evig gæld til ham?
Jeg bemærkede Deres funklende nye lokomobil på vejen hertil.
Den så ud til at være i stykker?
Jeg ser, De har været mange steder. Hvordan kan det være?
Jeg har rejst langt, frue. Måske det var mere passende, -
- jeg talte med hr Appleby? - Han er her desværre ikke.
Men jeg er her, hr Woolford.
Et selvstændigt, tænkende væsen.
- Hvordan ser vejret ud, Gideon? - Det ser godt ud, sir.
Det rører mig ikke, når mænd synes at myrer er klogere end kvinder.
Men jeg rystes, når deres syn på landbrug ikke har ændret sig siden Roms fald!
Vi skal nok finde en.
- Charlie? Hvad er der i vejen? - Ingenting.
Hvor vover du at tale sådan til hr Appleby?
- Han spurgte dig om noget. - Det er i orden, Agnes.
Så du nogen?
- Nej. - Det var de røde drenge.
Ti stille!
Charlie?
Fortæl mig om de drenge. Er de usynlige venner?
Kun børn har sådanne venner.
De kom for at hente mig. Midt om natten.
- Hvad ville de? - Jeg skulle følge efter dem.
- Hvor hen? - Ved jeg ikke.
- Ved du hvad et mareridt er, Charlie? - En dårlig drøm?
De var virkelige.
Lige meget hvor virkelige de ser ud, er de kun billeder i dit hoved.
Billeder kan ikke gøre dig fortræd.
- Hvad gør jeg hvis de kommer igen? - Bare lad dem komme.
Vi er mænd, og de er billeder. Lad dem komme.
Der var du jo, Gwen. Hvad laver du?
- Bare noget, frue. - Hvilket noget?
Til Dem og hr Appleby. Så De kan blive gravid.
Efter at være skubbet til og prikket i -
- af alle de fineste læger i London -
- tvivler jeg på, at lidt kogt græs er løsningen.
Dette virker altså, frue.
- Og ingredienserne? - Kålblade, lidt alrune, merian -
- timian, persille og roden fra en bregne.
- Og hvad mere? - Halen fra en stålorm.
- Hvad er det for? - Potensen.
Og hindbær?
De skjuler smagen af stålorm.
Så er det vist sengetid, hr Appleby.
- Er det vin? - Lidt som vin, ja.
Kommer du?
Nathan?
David.
Harrington.
- Abraham. - Henry...
De er bare billeder i hovedet.
Charlie...
Kom og leg, Charlie.
Kom med os.
Det kan lykkes for os.
Vi kan faktisk klare skærene.
- Så opstemte vi dog er, her til aften? - Undskyld.
Jordbær.
Afgrøder er modtagelige for omskift i vejret -
- og skifter vi til mælkeproduktion, bliver mange af folkene arbejdsløse.
- Det sker ikke, Charlotte... - Men hvad med jordbær?
Moderne produktion kunne bringe os ud på nye markeder -
- og bygge store drivhuse til at styre dyrkningsprocessen med.
- Hvis jernbanen kommer. - Den skal nok komme.
Det ved jeg bare.
- Hvor skal du nu hen? - Ud med hunden.
Læg dig til at sove.
Kom så, Toby.
Toby!
Hr Appleby, gudskelov! Er Charlie med dig?
- Selvfølgelig ikke. - Han er forsvundet, sir!
Charlie?
Charlie! Er det dig?
Charlie?
Charlie!
Nej, I fangede mig ikke!
Charlie?
Bliv hos os, Charlie.
Agnes?
Charlie!
Tak skal De have. Hvor har du dog været, knægt?
- Dette hjælper dig med at sove. - Charlie?
- Ud med jer. - Tag det nu. Det var godt.
Sådan, ja...
- Hvad skete der ude i skoven? - Det kommer ikke dig ved.
- Jeg troede vi var venner. - Jeg snakker ikke med dig mere.
- Hvorfor nu det? - Fordi du er en skiderik.
- Så er det nok! - I er alle sammen skiderikker og løgnere!
Tilgiv ham, hr Appleby. Han er ikke en slem dreng.
Har han omtalt nogle usædvanlige hændelser fornylig, Agnes?
På det seneste har han bekymret sig, sir.
Over hvilke ting?
Forandringerne.
Deres mor er død, lokomobilet. Og John...
Hvad skal der nu blive af os? Det bekymrer alle sig over.
- Hvad laver du? - Leder efter noget til Charlie.
- Jeg har fået en fantastisk ide. - Det har du fortalt. Jordbær.
- Den her er endnu bedre. - Det må være her et sted...
Jeg fortæller om Shepzoys fremtid, og du roder i skuffer og skabe?
Ja.
- Hvad svarer du ja til? - Jeg synes ideen er fantastisk.
- Hvilken ide? - At du selv bestyrer stedet.
Du tror altså, jeg kan magte det?
Du er nok det bedste, der nogensinde er sket her!
Harrington.
Abraham.
David.
Henry.
Benjamin...
Hvordan går det?
Din mor siger, du ikke har det så godt?
Er jeg stadigvæk et svin og en løgner?
Du sagde, det bare var billeder inde i mit hovede.
- Ja, det gjorde jeg. - Og det var løgn.
Jeg har noget med til dig.
Jeg ryddede op i skabet og fandt disse.
Vi har nok udkæmpet Slaget om Balaclava mindst 100 gange, -
- Gabriel og jeg.
Og de små soldater svigtede os aldrig.
Legede du med drengene i skoven i går nat?
Hvor mange var I?
Her stod du i lysningen -
- men hvor var de andre drenge?
Omringede de dig sådan?
Her stod David, -
- Abraham, -
- og Harrington.
Benjamin.
Din mor siger, du er bange for at forlade gården.
Du har mit ord for, at det ikke sker så længe jeg lever.
- Jeg hører ikke til her. - Hvem siger det?
I er kaldt til samling fordi jeg har spændende nyt.
Jeg glæder mig i hvert fald. Det håber jeg også at I gør.
Det gør de, frue. Bestemt.
Fra nu af, er jeg den nye forvalter.
Hvor er det dejligt at høre, frue!
Nu er jeg jo ikke særlig erfaren, -
- som I allerede ved og har givet udtryk for.
Men jeg vil gerne lære det -
- og det skal jeg også nok, det lover jeg.
Jeg er den første som møder på arbejde om morgenen, -
- og den sidste om aftenen, der går.
Det var vist alt, jeg havde at sige.
Der er en masse forberedelse før høsten.
Det gik godt, frue.
Hvad sagde jeg, venner? Vi er på vej mod helvede i en trækvogn.
Hvordan kan det være, Charlie føler sig udenfor?
- Føler han sig udenfor? - Ja, både i landsbyen og i din familie.
Sikke noget nonsens, sir. Hvorfor siger De sådan noget?
Agnes.
Hvis jeg skal hjælpe Charlie, kan vi ikke have hemmeligheder.
Charlie?
Jeg havde en søster.
Ja, Ruth husker jeg.
Livet var surt for hende og hun blev...
Hun blev ensom og døde. Slidt af sygdom.
Dette er en lok fra hendes hår, sir. Fra dagen før hun døde.
Ser du det forskellige hår flettet igennem?
- En babys hår. - Charlies?
Han var ikke fyldt et år, før hans mor døde.
Jeg tog ham ind, som var han min egen.
Ved han besked?
Han får dette brev når tiden er inde. Det beskriver alt.
Jeg har elsket ham som min egen.
Om noget, bedre end mine egne. For jeg ved, hvor han kommer fra.
Hvad nytter det ham at vide, at han ikke er min?
Jeg, som elsker ham højere end livet.
Du har gjort det godt, Agnes. Du ved bedst, hvornår tiden er inde.
Henry. Benjamin...
Herover, gutter!
Det er en slags indgang.
Løft geværet op til ansigtet.
Op.
Pres den ind mod skulderen. Bøj benet og ret ryggen.
Skyd!
Det bliver bedre og bedre.
Jeg har altid troet, at jeg ville lære min egen søn at skyde.
Jeg kunne godt lide Gabriel. Vi plejede at lege sammen.
Det ved jeg.
Det gør dig jo til en slags søn.
Så kan jeg være en slags far for dig. Hvad siger du til det?
Jeg sagde jo, at jeg ikke hører til her.
Det gør du, Charlie.
Lad ikke nogen sige andet.
Hvad laver du?
Læg riflen fra dig. Læg den.
Hvorfor gjorde du det, Charlie?
De har set ham.
- Hvad snakker du om? - Gabriel. De har set ham.
- Hvor så de ham? - Stående ved søen.
Hvor han druknede...
Charlie!
David. Harrington...
Abraham...
Solen står vel over rånokken et eller andet sted i verden.
- Til dit gode helbred. - Lige over.
Tror du på spøgelser, Denning?
- Spøgelser? - Charlie nævnte, at han så min søn.
Charlie vil have din opmærksomhed.
Så han siger det eneste, han opnår præcis det med.
En nat i Shepzoy -
- så jeg en kvinde.
- Hvilken slags kvinde? - Hun havde en lysende bog i hånden.
- Hvem var hun? - Det aner jeg ikke -
- men Gabriel tegnede et billede af kvinden med bogen.
Det samme gjorde Harriet.
Påstår du, at I alle så det samme spøgelse?
Da jeg ledte efter Charlie, -
- så jeg lys komme stormende mod mig ned ad alléen.
Du så altså syner?
- Eller måske engle? - Jeg ved det ikke.
Du har altid beskæftiget dig med døden, de døende og efterladtes sorg -
- du må da selv have set uforklarlige ting?
Aldrig.
Det var en god dags arbejde.
Så er det tid til en dram på Wheatsheaf!
Hvornår er sidst sket, at du ikke gik på Wheatsheaf?
- I søndags. - For da holder de lukket!
- Og kirkens sprøjt gider han ikke. - Det er ikke stærkt nok.
Hvor finder jeg hr Appleby?
Jeg er hans hustru, kan jeg hjælpe dig?
Hvordan vil du forklare kvinden i mit hus?
Lyset der danser.
Hjernen er et fantastisk og drilsk organ.
- Hvem minder mig konstant om det? - Jeg ved det.
Jeg troede, du var en videnskabsmand.
Det gjorde jeg også.
Det er om fru Appleby, sir...
Charlie?
Hvad kan være så slemt, modige mand?
- Er du min mor? - Hvad?
Selvfølgelig, sikke dog noget at sige!
De siger, jeg hverken hører til hos dig eller i landsbyen.
Hvem sagde det? De elendige drenge?
Så lyver de.
Jeg er din mor, og du hører til her.
- Hvor er hun? - Herinde.
Er du kommet til skade?
- Jeg har det fint. - Lover du det?
- Han ramte mig ikke, Nathan. - Hvor er han?
- Han er en gammel og forvirret mand. - Hvor er han, Charlotte?
Vær sød, Nathan. For min skyld.
Mit navn er Nathan Appleby. Jeg er herren på Shepzoy Hovedgård.
- Hvad laver De her? - De er begyndt igen.
- Efter alle disse år. - Hvad er begyndt igen?
Stemmerne, der trækker mig tilbage hertil.
Da jeg var dreng, arbejdede jeg i Appleby minen.
Der er ingen Appleby mine.
De brugte os drenge fra fattiggården i Taunton.
Aldrig landsbyens drenge. De skulle ikke udsættes for fare.
Det var et frygteligt sted.
Fandens varmt og sort som djævelen.
Hver time -
- råbte vi til hinanden -
- for at sikre os, at alle var uskadte.
David, Harrington.
Abraham, Henry.
Benjamin.
Kom og leg med os.
Kom nu, Charlie.
Ikke i aften. Jeg vil ikke lege i aften.
Kom og leg, Charlie.
Tag afsted med os.
Kom nu, Charlie.
Du hører ikke til hos dem.
Du hører til hos os.
Nu henter vi dig, Charlie.
Kom nu, Charlie.
Vær med, Charlie.
Jeg ankom som den sidste på holdet.
De var altid skubberne, og jeg var altid vogteren.
- Vogteren? - Det værste job i minen.
Vogteren skulle åbne og lukke klappen -
- så der kom luft ind i tunnelerne.
Tolv timer i et hul -
- der ikke var større end et barns kiste.
Kom nu, Charlie -
- tag nu med os.
Nu kommer Charlie.
Mor?
Du hører ikke til hos dem.
Den sidste dag kunne jeg ikke klare mørket mere.
Vægten af mørket på mine øjne.
Jeg var ni år gammel og havde hverken en mor eller far.
Jeg kravlede op til overfladen og til sollyset, -
- selvom jeg ville få tæsk for det.
Så hørte jeg hele dalen rumle.
Minen faldt sammen.
Når der sker jordskred, råber mændene på overfladen -
- ned til vogteren som slår alarm. Men...
Jeg var jo ikke på min plads -
- så drengene blev ikke varskoet.
I stedet løb jeg over til kontoret for at alarmere opsynsmændene -
- og der sad den gamle Appleby. - Min oldefar?
Jeg råbte og skreg: "Hjælp drengene!"
"Hjælp drengene!"
Men han sagde, det var for svært -
- og for dyrt at grave dem ud.
De blev dræbt.
Alle, hver og en.
Jeg kunne høre dem skrige -
- og græde i dagevis.
Og så stoppede det.
De var jo bare drenge fra fattiggården. Hvem brød sig om demt?
Og nu kan jeg høre dem igen.
Min Gud.
Mine -
- stakkels vrede drenge.
Charlie er forsvundet.
Indgangen fører ind i et tunnelsystem -
- som i bedste fald er ustabilt.
- Du ved jo ikke engang om han er dernede? - Han er dernede.
Tunnelerne er bygget til små børn -
- nogle steder kun en meter brede. Og selvom du kan komme ind, -
- er iltniveauet kritisk lavt. Det er galskab.
Hvad skal du?
Jeg går med dig. Charlie er også mit ansvar.
Er du ikke straks tilbage, kommer jeg ind og henter dig.
Du finder ham, sir. Du finder min dreng, det ved jeg.
"Da åbnede jorden sin mund og de opslugtes helt og aldeles".
Hr Smith, De må sikre denne indgang.
- Gideon, tag nogle mænd og hjælp dem. - Ja, Frue.
Gwen, hent mad og drikke oppe i huset.
- Ja, frue. - Og lamper, -
- alle de lamper du kan finde.
Luften er meget tynd.
Hørte du det?
Jeg kan kun høre mit eget blod pumpe.
Charlie?
- Vi må længere ind, klarer du den? - Før an.
Her er der mere rummeligt.
Tak, kære gud.
Så vent dog, Appleby!
Charlie.
Hvordan var hr Appleby da De mødte ham?
Han var en flot ung mand.
Styrtede London rundt for at se til sine patienter -
- med hovedet fuldt af nye og radikale ideer.
Forelæsninger og fester i ét væk, -
- og da vi endelig fik et roligt øjeblik, så jeg noget andet...
Sorg.
Over Gabriel.
Jeg lovede mig selv at elske sorgen ud af ham -
- uden nogensinde at glemme Gabriel.
Omslutte ham i noget, vi har til fælles. Børn...
Bringe ham den glæde.
Det vil De afgjort, madam. Det er jeg sikker på.
Charlie!
Vi kan ikke stoppe her.
Bare giv mig et øjeblik.
Men det nytter ikke, hvis drengen er hernede...
Charlie!
Denne "Gud" De tilbeder, Denning...
Er han mon helt fraværende eller bare ond?
Kan nogen dannet i Hans billede spørge sin Skaber -
- "Hvorfor dette hastværk"?
"Ergo bør man ikke rejse spørgsmålet". Var det ikke moralen her?
Jeg vil stille spørgsmål. Jeg vil aldrig stoppe.
Hold lampen højt. Der er mere ilt ved loftet.
Abraham...
De er alle børn.
Du gode gud!
Harrington.
Benjamin.
Henry...
"Jeg er Opstandelsen og Livet", sagde Herren.
"Den som tror på mig, skal leve. Om han end dør, -
- skal han dog leve".
"Thi han, som har levet og troet på mig, skal aldrig dø"
"Men jeg ved, at min Løser lever, -
- over Støvet vil en Forsvarer stå frem" -
- "på denne Jord"
"Og når min sønderslidte Hud er borte -
- skal jeg ud fra mit Kød -
- skue Herren"
Charlie?
Stakkels dreng.
- Vi må ud nu. - Hvad var det?
Jorden sætter sig bare, fru Appleby.
- Ikke andet. - Det vil jeg selv afgøre!
Nathan, hvis vi ikke kommer ud nu -
- så dør vi.
Hører du?
Jordskred! Nu skal I ud derfra!
- Fru Appleby... - Nathan?
Nathan! Far...
Far?
Gabriel?
Charlie.
Jeg hørte Gabriels stemme.
- Han stolede på mig og jeg svigtede ham. - Det var et uheld.
I et hvert sovende øjeblik har jeg drømt om ham.
Han venter på mig ved floden, så han kan søsætte sin båd.
- Nathan. - Og så angsten -
- når han råber mit navn.
- Det var vandet i hans lunger. - Bebrejd ikke dig selv.
Og nu har jeg også svigtet Charlie.
Du har intet at bebrejde dig selv.
Jeg nægtede at tro på det, han fortalte mig.
At spøgelser findes?
Jeg...
Jeg hørte Gabriels stemme.
Det er jeg sikker på.
- Du sagde at du manglede ilt. - Ja.
Du så ting, hørte ting...
Der er ingen spøgelser. Der er kun dig og mig.
Og vi er i live, Nathan Appleby.
Vi er i live.
Der er noget her.
Noget ondt.
Stedet er forhekset.
Det begyndte, da du kom tilbage.
Jeg både hørte og så hende.
Hvad mon du søger, når du hjælper andre.
Gabriel.
Tekstet af SUBSTANCE Udgivet på Danishbits - Home of SUBSTANCE